LÖRDAG, 29:E APRIL 1916.
EFTER TRE DAGAR AV OAVBRUTET BOMBARDEMANG,
MED FÖRSTÄRKNING AV 16000 SOLDATER FRÅN ENGLAND,
TVINGAS REBELLEDARNA ATT FLY FRÅN POSTKONTORET.
IRLAND ÄR NU UNDER MILITÄR KONTROLL AV GENERAL SIR JOHN MAXWELL.
Nå?
Postkontoret är ett inferno. Hela gatan har blivit jämnad med marken.
De vet väl om att det är över?
I sina hjärtan.
Vi måste kämpa med både våra hjärnor och våra hjärtan.
Då är det överenskommet.
Vi undviker fler dödsoffer.
Tala med dem är du snäll, Sean, å alla våra vägnar.
FÄRSK FISK VAR DAG
-Liz, jag... -Nej, jag ångrar ingenting.
Och framåt marsch.
Tack, ja. Jag är tacksam för att du informerat mig.
-Tack, mrs Magee. -Var så god, sir.
Kapitulation?
Jag har tagit mig friheten att skriva avskedsansökan åt oss båda.
Gjorde vi inte bara precis som vi blev tillsagda att göra?
Det var trots allt vi som gjorde eller inte gjorde.
Jag försökte flera gånger varna dig, statssekreterare,
och generalsekreterare Birrell för farorna.
Det får en utredning avgöra om det är sant eller inte.
Sedan när är utredningar intresserade av sanningen?
Gör det ärofyllda, Hammond.
Är det inte mera ärofyllt, sir, med anledning av din avgång,
att jag efterser det här landets fortsatta förvaltning?
Jag har aldrig gjort något annat än följt order.
Du kan gå nu, Hammond.
-Vad glor du på? -Inte mycket.
Vi har en slug en här.
Så känns ett riktigt gevär.
Villkorslös kapitulation, vänj dig vid det.
Skynda på fröken!
Rör på dig. Snabbare.
Rör på dig!
Fröken. Fröken.
Berätta för min mor att jag är okej.
-Rör på dig! -Kan du det? Fröken.
-Känner du honom? -Nej.
Nästa.
-Namn. -Michael Collins.
Fortsätt.
-Stephen. -Följ med mig.
Jag är med i den irländska medborgararmén och har rättigheter.
Jag är officeraren, Lizzy, du är fången.
Jag ska insistera, rör bara på dig.
Så du tänkte aldrig gifta dig med mig?
Jag vet,
jag vet att förändring var nödvändigt, men de skulle förändras ändå.
Och sen satte ni igång det här.
Kolla bara på stället, staden är i ruiner.
Lizzy, se på mig. Jag pratar med dig.
-Jag pratar med dig. -Rör mig inte!
Två år. Jag var borta i två år
-och kommer tillbaka till det här. -Det är större än vi.
Jag har beordrats att skicka hem kvinnorna
förutom anstiftarna och de farliga.
-Jag ska inte åka hem. -Det ska du.
Det ska jag inte.
-Jag tänker inte åka hem! -Det ska du!
Har du inte sett vilket skick landet är i?
-Jo! -Nej, det har du inte!
-Du har pengar... -Jag kom tillbaka till det här landet...
Nej!
-Du ska åka. Du ska åka hem. -Det tänker jag inte.
Nej.
Ut med dig!
Familjen Mahon, frun.
Snälla.
Vill ni ha lite mer?
Du är ett helgon som ger folk mat i ditt hem
när maten är så svår att få tag på.
Var det min bror som skickade er?
Hans kyrka, Fader Mulcahy är visst vid postkontoret.
Han lovade att hämta min son, men det har gått tre dagar.
Vi borde faktiskt ta oss hem, ifall något nytt har hänt.
Kom igen.
Nej, snälla. Jag kan inte acceptera något alls.
Åh, nej, vi behöver inte välgörenhet.
Min make är i armén.
Han gör sin del och vi gör vår.
-Sylvester! -Jag är hemskt ledsen, frun.
Bra gjort.
Priset har dubblerats sen igår.
Hoppas att de minns allt det här när allt är över.
Man ska inte låta sin vänstra hand veta vad den högra gör
eller har du inte den raden i din bibel?
Tack så mycket.
Vi hade kunnat ha nytta av lite heltidshjälp.
Vi har inga rekommendationsbrev med oss.
-Är det Minnie? -Ja, frun.
Ska vi inte försöka? Sylvester ska hitta en uniform åt dig.
-Tack, frun. -Sylvester?
Elizabeth, Elizabeth!
Tack ska du ha, Patrick.
-Mr Hammond. -Greta.
-Är det över? -Det är det.
Det var en lättnad.
Har allting varit okej?
Jag antar att det var lite värre i stan.
Har ms Lacy varit bekväm?
Ytterst obekväm om du frågar mig och hon har varit sjuk.
Med vad?
Med sånt hon inte borde göra utan en ring på sitt finger.
Förlåt, sir, det är min pratsjuka som mrs Hammond kallar det.
-Mrs Hammond? -Ja, sir.
Jag ska se till vår gäst först.
SHIP STREET-FÄNGELSET.
Halt.
Jag är ledsen att jag inte löd dig vid stadshuset.
Du kanske valde rätt.
Vi har varit inlåsta här hela veckan.
Säg mig, vad är nyheterna?
Vi höll ut i en vecka.
Kom,
-kom med oss. -Tack ska du ha.
Jag är hemskt ledsen.
Jag trodde inte det skulle ta så lång tid, jag ville desperat komma tillbaka.
Jag försökte ringa, men Vanessa ville inte tala i telefon.
Du var åtminstone trygg.
Jag hade föredragit att bli omintetgjord.
-Jag vet, jag är ledsen, hon kan vara... -Vad?
-Vad kan jag vara? -Vee!
Vad kan jag vara, Charles?
Träffar din hora före din egen fru.
-Mrs Hammond, snälla. -Vanessa, snälla.
-Hon måste genast lämna mitt hus. -Du vet inte vad du talar om.
Jag vill inte stanna här längre än jag måste.
-Har du kvar känslor för henne? -Självklart inte.
Nåväl, då vill jag ha bort henne.
-Lyssna, älskling, var inte larvig... -Låt bli!
Vi borde bara sätta oss ner, prata om det här i lugn och ro.
Och vi ska inte heller stanna i det här landet en minut längre än vi måste.
Jag är nu den högste medlemmen i förvaltningen.
Det är du inte, Charles, du avgår.
Om den här veckan inte räckte för att förgöra din karriär.
Utan mig vore det här landet utan ledarskap.
Sir Matthew bad mig att stanna.
Om du är den ende kaptenen det här landet har, Gud hjälpe det!
Jag är mycket tacksam, mrs Hammond, för login och läkaren.
Jag vill inte ha dina pengar. Vad tar du mig för?
-Lämna mitt hus! -Jag är på väg.
May, May.
Kommer du inte till sängs, Charles?
Vad har...?
Vad har hon som inte jag har?
Jag är så dum.
Hon har ett barn.
Men det är väl jag som misslyckats?
Jag har inte gett dig vad du önskat.
Snälla, lämna mig inte.
Jag ber dig, Charles.
Vanessa, jag kommer inte lämna dig.
Vanessa, Vanessa. Lyssna på mig.
Du borde åka hem till England
medan jag ordnar allt här.
Javisst. Vad du än säger.
Sir?
Mr Sylvester sa kvällscognac, sir.
-Och du är? -Nytt biträde, sir, Minnie.
Visste inte att vi anställde.
Jag antar att du inte var inblandad i det här?
Jag avskedar alla i min personal som var det.
Nej, sir, jag gick inte nära det.
Nej.
Sätt det där.
Tack så mycket. Kan du hälla upp det nu, tack?
Tre, fyra, fem.
Sätt det där.
Bra, tack.
Mor?
Fader.
Jag är ledsen, mrs Mahon.
Jag kom för sent.
Peter blev skjuten vid postkontoret.
Ja...
Ja.
Tack.
Du får förstås ansöka till gruppbefälet
för ledighet för begravningen.
Jag beklagar verkligen.
Kom in och ta en kopp te.
Hej, Nellie.
May.
Jag är så glad att du är trygg.
Vad ska du göra?
Jag kan inte åka hem.
Min far kommer inte ta emot mig.
Jag får åka över, det finns kloster där.
Helvete heller, du ska inte ge det barnet till nunnorna
och åt helvete med de som fördömer dig, världen förändras.
Tror du fortfarande att några kulor och bomber kommer förändra något för mig?
För någon kvinna?
Din mor var tvungen att ge bort dig, det blir samma för mig.
Det kommer det inte, jag stannar med dig.
Om de får reda på att jag stal det dokumentet åt dig, hamnar jag i fängelse.
-Det är väl en lösning antar jag. -Jag har tagit hand om dokumentet.
Men dina vänner då?
Pearse, grabbarna, är du inte på deras sida?
Vad för nytta hade jag gjort i fängelse?
Drabbningen är utkämpad, men kriget har bara börjat
och jag inser hur det kommer att utkämpas.
Stå upp.
Namn?
Thomas Clarke.
Yrke?
Tobakshandlare och president för den Irländska Republiken.
Ta av honom kläderna.
Vad är du nu, Clarke?
President...
för den Irländska Republiken.
Se på honom.
Se på honom!
Alla ni jävlar, se på honom.
Er president, Feniernas kung.
Jag ska ta hand om den jäveln en dag.
Om de inte tar hand om oss först.
De dödade honom.
De dödade Peter.
Klä på dig!
-Mr Brophy, jag... -Räntan har fördubblats igen.
Jag var tvungen att vänta tills banken...
Det är söndag, bankerna är stängda.
Men din pappa äger en.
Var han något vidare?
Jag förstår inte, sir, vart ska vi?
-Richmond Barracks. -Men jag är ingen reserv.
General Maxwell har beordrat mig att åtala rebellerna, jag behöver en assistent.
Han vill hålla åtalen omedelbart.
Självklart, sir, tack så mycket. Vilken ära.
-En tung ära, Wilson. -Ja, sir.
-Vem är försvarsadvokat? -Ingen.
Maxwell har insisterat på ett åtal genom krigsrätt
så det kan göras så fort som möjligt.
-Men rättsförfarandet då? -Militärt undantagstillstånd, Wilson.
Krigslagar.
Sylvester? Sylvester?
Vart är Sylvester?
-Är min far här? -Nej, sir.
Ge mig lite torr sherry, en tallrik kallskuret
och ett hårdkokt ägg till hans arbetsrum.
Ja, sir.
Kom in.
Förlåt, men mrs Sylvester sa att det var allt vi har kvar i skafferiet.
Medan mor matar halva Dublin, svälter hennes familj.
Jag trodde att välgörenhet skulle börja i hemmet.
Vänta.
Kom hit.
Se på mig.
Det är du!
Det lilla fnasket.
Jag är inget fnask, sir, du utnyttjade mig.
Snälla, jag behöver arbetet.
Min far vill inte att jag arbetar i tvätteriet
och nu vill de ändå inte ha tillbaka mig.
Jag måste bort från det huset.
Alla vi, ovanpå varandra, det är inte ett liv för mig.
Jag vill göra något av mitt liv, sir.
Oroa dig inte, jag klarar mig.
Men jag vill inte ha mitt fnask runt mig,
så det är bättre om du ger dig av, seså.
Vänta.
Jag vill inte behöva se dig pank.
Du är en duktig liten flicka.
Här.
-Tio pund? -Bättre än en billig hatt.
Tack ska du ha, sir.
-Mahon. -Sergeant?
-Din ansökan om ledighet. -Sergeant.
Den har nekats
och de vill att du genast ska flyttas till första regementet.
Du ska omedelbart skickas till Frankrike.
Vem tar... Men min son begravning då?
Lyssna, Mahon, om du vill ge dig av
ska jag låta dig gå och säga att jag inte kunde hitta dig.
Nej, det kan jag inte.
Min fru behöver utbetalningarna.
Lycka till då.
Handlingar, tack.
Kan jag hjälpa dig, sir?
Ja, vad är detta?
Det är ett tillfälligt fältsjukhus, sir.
I slottet?
Militären försöker förödmjuka oss.
Det är väl Connolly, ledaren för unionen?
Såret har kallbrand
men läkaren säger att vi kan rädda foten med en operation.
Varför rädda foten, när ni inte avser rädda mig?
Vi avser säkert att rädda dig.
Och jag är säker på att ni inte gör det.
Vi är britter, mr Connolly, vi följer lagens regler, vi är inga vildar.
Vem är du?
Charles Hammond, departementsråd.
Spelets regler har förändrats,
herr departementsråd.
Nu kommer vi få se vad du går för.
Hur vågar du klandra mig?
Vi har gjort vårt bästa för att behandla er rättvist.
Har du någon aning om hur mycket problem ni har orsakat oss?
Oss alla, mig personligen.
Som jag sa,
herr departementsråd, vad ni verkligen går för.
Halv krona för vattnet. Är du törstig?
Små råttor.
Men ni får lov att gräva i fickorna,
för det är inte gratis. Vem är törstig?
Ingen som är törstig?
Är du törstig? En halv krona, kompis,
och om du inte har en halv krona, duger din klocka.
Tänkte inte det.
Nu är vi visst alla väldigt tysta?
-Han där. -Du har tur idag.
Var så god.
Drick upp nu.
Varenda droppe.
Ni smutsiga små råttor.
Blicken ned, spela inte hjälte.
Framstå inte som något annat än en ödmjuk frivillig.
-Namn? -Thomas Clarke.
Är den här mannen känd som anstiftare, konspiratör, befälhavare
eller på annat sätt betydelsefull i upproret?
Ja, sir.
Kliv fram!
-Namn? -James Mahon.
Är den här mannen känd som anstiftare, konspiratör, befälhavare
eller på annat sätt betydelsefull i upproret?
-Nej, sir. -Jag känner igen honom, sir.
Han är en av Connollys befälhavare.
Tack, kommissarien. Kliv fram.
-Namn? -Michael Collins.
Är den här mannen känd som anstiftare, konspiratör, befälhavare
eller på annat sätt betydelsefull i upproret, kommissarien?
Han är en nolla, sir.
Stephen?
Stephen!
-Jag hörde att du var här. -George.
Jag är här för rättegångarna.
Vi ska träffa General Maxwell.
Jag borde faktiskt vara där.
Hur mår du, Stephen, efter...
Efter vad?
Elizabeth, har du träffat henne?
Hon är i fängelse.
-Varför? -Det var hennes beslut.
Och stäng grinden.
Har mr Butler återvänt, Sylvester?
Precis nu, han bad om att få äta middag i sitt arbetsrum.
Han blir lättad av att höra att affärerna öppnar på nytt imorgon.
-Allt blir som vanligt snart igen. -Det är en lättnad, frun.
Dolly, kom hit.
Jösses, Edward, vad är det som händer?
-Mina pengar är borta. -Borta från var?
Från detta skrivbord, stulna, någon bröt upp det och stal dem.
Du, med dina fattiga människor och din välgörenhet, en av dem gjorde detta.
Edward de höll sig alltid i köket eller hallen.
-Hur skulle de någonsin kunna... -Den flickan, husan,
hon såg mig föra räkenskap, var är hon?
-Hon dök inte upp idag. -Varför sa du inget?
Jag är hemskt ledsen, jag antog att någon hade gett henne ledigt.
-Det hade jag inte. -Jag ringer polisen.
-Nej, snälla Edward. -Vad heter hon, var bor hon?
-Var det inte Minnie, mamma? -Minnie, Minnie vad då?
Dörren, Sylvester, snälla.
-Polisstationen på Brunswick Street, tack. -Lugna ner dig är du snäll.
Edward Butler, ja, jag vill rapportera ett brott.
Ett rån på Fitzwilliam Square.
Rör ingenting Harry, ingen av er, detta är en brottsplats.
-Tack ska du ha. -Ja.
Hallå, tack.
Så snart som möjligt.
-Tack. -De är på väg.
Vart ska du?
Vår dotter sitter i fängelse, Edward.
Ska du dit?
Ja, självklart.
Jag förbjuder det.
Hon är inte längre vår dotter.
Du talar för dig själv, Edward.
Men hon är fortfarande min dotter
och om hon är i knipa ska jag göra allt jag kan för att hjälpa henne.
Sylvester.
Vissa behov kan vi förstås inte tillmötesgå...
Mr Hammond.
Vi sökte igenom Pearses skola och hittade det här i ett av klassrummen.
Vi har gått igenom anställningsregistret
och har en aning om vem som kan ha stulit det från slottet.
Tack ska du ha, kommissarien.
Jag ska utreda det så snart jag kan.
Maxwell, han har dömt dem på förhand.
Jag är jurist, George, men jag är också en reservsoldat, jag måste följa order.
Varför ska vi då ens göra allt det här?
Vad kan vi göra för dem, mr Wylie?
Se till att de får en så rättvis rättegång som villkoren tillåter.
Hur? De har inget försvar, ingen riktig domare, inga vittnen.
För att straffas för att ha hjälpt fienden i krigstid,
måste bevis fortfarande finnas.
Deras egen kungörelse, våra tappra allierade i Europa.
Det kan gälla belgierna, serberna eller finnarna, lika mycket som tyskarna,
bevisbördan måste vara starkare.
Det är något som jag vill att du ska göra, George.
George Wilson.
Jag tror att du vet vem jag är.
-Jag skrev ett brev till min mor. -Jag är ledsen om jag stör.
Jag var färdig.
Vill du ha en cigarett?
Nej, tack. Varför är du här, mr Wilson?
Av artighet, mr Pearse.
Åklagaren, mr Wylie, har bett mig att informera dig
om åtalen som du och dina medhjälpare står inför.
Brottet är att assistera Hans Majestäts fiender i krigstid,
-ett brott som innebär dödsstraff. -Det var vänligt av honom
men meddela mr Wylie att jag inte behöver någon försvarsadvokat.
I krigsrätten har du inte rätt till en sådan.
Spelar ingen roll, jag avser inte att försvara mig själv.
Och även om jag gjorde det, är jag en kvalificerad jurist.
Mr Pearse, som assisterande åklagare är det inte löjtnant Wylies roll,
eller min, att rådgöra dig om ditt försvar.
Det är jag tacksam för.
Men för att gå tillbaka lite, för att ett sådant åtal ska leda till straff
behövs väl bevisning?
Om det inte framkommer någon sådan bevisning, kommer du och dina kamrater
att stå inför lindrigare åtal för uppror anstiftan till missnöje.
De är inte brott som medför dödsstraff.
Jag tackar dig,
mr Wilson, och er mr Wylie.
Vill du att jag ska se till att din mor får ditt brev?
Våra vänner vill säkert läsa det när jag är färdig.
-Vad var det du sa till Pearse? -Precis vad du sa åt mig att säga.
Och han skriver ett tillägg till sin mor där han ber henne meddela tacksamhet
och varmaste hälsningar till sin goda vän kejsaren.
Vad är han ute efter?
Han måste vilja dö.
Det är Maxwell glad att bistå med.
-De andra ledarna då? -Han skrev under deras dödsdomar med.
Patrick Henry Pearse, du står inför åtal för att ha deltagit i ett beväpnat uppror
och för att ha fört krig mot Hans Majestät Konungen.
Upp med hakan, flickor.
Kom ihåg, låt dem inte se er rädsla.
Vad gör du här, Charles?
Jag kunde inte sluta tänka på dig, May.
Har du något att säga mig?
Förlåt?
Ja, jo, självklart, jag är ledsen, May.
Vanessa behandlade dig avskyvärt.
Men sättet som du behandlade mig på?
Jag antar att jag kunde ha behandlat dig bättre, ja.
Men jag har bestämt mig för att jag inte ska avgå och återvända hem
som Vanessa vill.
Jag ska stanna här och ställa allt till rätta.
Jag ska lösa allting, May.
Alla de här små lådorna som du stoppar de olika delarna av ditt liv i,
Charles, de har fallit samman.
Det är inte så lätt att sätta ihop dem igen.
Jag är allvarlig den här gången. Vi ska ha det här barnet ihop.
-Jag har räknat ut allting. -Även om du kunde lösa det
är jag inte redo att bo i en av dina lådor.
Varför inte?
För att jag inte älskar dig, Charles.
Hell dig Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland kvinnor
och välsignad är din livsfrukt, Jesus.
Heliga Maria, Guds Moder bed för oss syndare
nu och i vår dödsstund. Amen.
Hell dig Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland kvinnor och välsignad är din livsfrukt, Jesus.
Heliga Maria, Guds Moder bed för oss syndare nu och i vår dödsstund.
Amen. Hell dig Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland kvinnor och välsignad är din livsfrukt, Jesus.
Här, mamma.
Vad är detta?
Det är för Peter,
så han kan få en ordentlig begravning.
Han behöver inte begravas med fattighjonen.
Han får en bårbil.
Var fick du detta, Min?
Mrs Butler gav det till oss
när hon fick höra.
Hell dig Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland kvinnor och välsignad är din livsfrukt, Jesus.
Heliga Maria, Guds Moder bed för oss syndare nu och i vår dödsstund.
Amen. Hell dig Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland kvinnor och välsignad är din livsfrukt, Jesus.
Heliga Maria, Guds Moder bed för oss syndare nu och i vår dödsstund.
Amen. Hell dig Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland kvinnor och välsignad är din livsfrukt, Jesus.
Heliga Maria, Guds Moder bed för oss syndare nu och i vår dödsstund.
Amen. Hell dig Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland kvinnor och välsignad är din livsfrukt, Jesus.
Heliga Maria, Guds Moder bed för oss syndare nu och i vår dödsstund.
Amen. Hell dig Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland kvinnor och välsignad är din livsfrukt, Jesus.
Heliga Maria, Guds Moder bed för oss syndare nu och i vår dödsstund.
Amen.
Hell dig Maria, full av nåd, Herren är med dig...
Sådan handling, som beräknats vara skadlig
för rikets säkerhet
och utförts med avsikten att bistå fienden.
Dömd till döden medelst arkebusering.
Givakt!
Redo.
Sikta.
Eld!
37, Mahon, James.
112, Fitzgerald, Desmond.
104, Houston, John.
54, Cosgrave, William...
Givakt.
Redo.
Sikta.
Eld!
Redo.
Sikta.
Eld!